https://slama.dev/comeback/
Ó, to jsem zas čerti.
Fuj.
Promiňte, pane Pacovský.
Co se děje?
Máme mandát, tohle.
Co to je?
Vevnitř je dopis.
Tomáši, jestli čteš tenhle dopis, znamená to, že jsem mrtvá.
Zaplať moje dluhy a adoptuj děti.
Jestli bude tělo v celku, tak do rakve, jinak spálit.
Dík, Simona.
Lexo, vaší mamince se přece nic nestalo, to je jen pro případ.
Ajo.
Tak ten modrý.
Tomáši, jestli čteš tenhle dopis, znamená to, že za A jsem v nemocnici, za B v lázních, za C někoho jsem si našla, za D unesli mě.
Začni šetřit a dohlídni na děti.
Když se do týdne nevrátím, otevři červený dopis.
Dík, Simona.
Víc nic?
Ještě jsme měli říct, nehodící se škrtněte.
Čau.
Ahoj.
Čeje.
Simona zmizela.
Jdu ji hledat.
Kam?
Nevím.
Zřejmě do nemocnice nebo do Mariánek.
My si myslíme, že spíš do nemocnice.
Protože odjela na kole a strašně nadávala, že ji bolí břicho.
A když jede do lázní, tak si spíš píská.
Která nemocnice je nejblíž?
U nemilosrdných sester.
Tak to zkusím tam.
Moment, ale to znamená, že Simona není v hospodě?
No zřejmě ne.
Ale Ozzák má dneska běh svatýho Patrika.
To je zas co, proboha?
Sníst najednou kilo feferonek a pak to běžet k Simoně zapít.
Tak poběží jinam. Nejbližší je u Štrunců a to jsou dva kilometry.
To byla fofr.
No, Simona má normálně zavřeno.
Simona zmizela.
No tak to jo.
No tak já jdu.
Ivuško, na to, že to je voda, je to docela dobrý.
To je voda z vodárny.
Jo.
Tak ji kupuj častějc.
To je jediná pacientka, která k nám přijela na kole.
Měla akutní zánět slepého střeva.
Ahoj, Tomáši.
No, to jsem rád, že jsem tě našel.
Tak já vás nechám.
Ale hlídejte mi ji.
Slepák už má venku, ale po téhle anestezii můžou nastat křeče.
A nebojte, nebojte se, stává se to jen velmi zřídka.
A Simono, proboha, tak co se ti stalo?
Ale prosím tě, celý ráno mi bylo blbno, jak když jsem čekala dvojčata, tak jsem si pro jistotu zajela na gyndu.
A zaplať pámbu, byl to jenom slepák.
Dopisy jsi dostal?
Jo, jo, jo.
Super.
A nezapomeň vždycky prohledat Sašu.
Tahá si domů brouky.
Cože?
No, pořád chce nějaký zvířátko.
Lexa zase chce tatínka, tak tahá domů bezdomovce, ale ty nepřehlídneš.
Jo, a Ozzákovi vyřiď, že od zítřka ohlídá hospodu Horvát.
Neboj, my to nějak zvládneme.
Dokdy to budeš?
No, slibovali, že když nebudou komplikace, tak i čtrnáct dní.
Tak doufejme, že nebudou.
Nestěžuj si.
Vždyť je to tady jak na dovolený.
Člověk se jenom válí, jídlo až do postele, čaje kolik vypiješ a všecko zadarmo.
No zadarmo bych neřekl.
Víš, co zaplatíš těm zlodějským pojišťovnám?
Ale.
A slečno Ivo, kdybyste něco potřebovala, stačí zazvonit.
Děkuju.
Jak slečno Ivo?
Asi si mě s někým spletla.
Cože?
Uklidni se.
Jak se mám uklidnit?
Sám jsi říkal, že ty pojišťovny jsou strašný zloději, a Ivě to platí stát.
No tak se nerozčiluj.
A Saši to neplatí stát?
Sašu jsem nahlásila jako slepeckýho psa.
Jsou na něj větší příspěvky než na dítě.
To bys chtěla, aby mě zavřeli na veterinu?
To si z toho stát děláš srandu?
No já jsem si myslela, že to nepochopíš.
No to teda nepochopím.
A těš se na ten buger.
Nesimuluj.
Všichni jděte pryč.
Ta podvodnice simuluje.
Ven!
Víš, tati, já to zvládnu.
Víš, zavolám doktora.
Tak, a je to pryč.
No co tady děláš?
Spím tady.
No moment.
Pojď zpátky, já je pochytám.
Jo, to bych chtěl vidět, jich je plný byt.
Co se děje?
Utekly mi ploštice.
Nech se plnit.
Nejdu, jedna mi vlezla do ucha.
Cože?
Když já jsem jenom chtěla mít zvířátko, než se maminka vrátí.
A vzala jsem jich pro jistotu víc.
Krávo, když jsem ti přines pavouka.
Fuj, pavouk.
Co se to tady děje?
Nic, nemůžou usnout.
Našel jste maminku?
Ne, je v nemocnici, ale bude v pořádku.
Byl to slepák.
Vy jste za ním byli na očním?
Slepák je střevo, Lexo.
Sklapni, huso.
Nenadávej jí.
Vždyť řekla, že jsem střevo.
Řekla, že slepák je střevo, Lexo.
Ty taky?
Tak dost.
Od teďka vy dva posloucháte mě.
Takže domů a spát.
Vy taky, ráno si sednem, řekneme co dál.
Ty to zvládneš?
Tak to zvládnu i ploštice.
Ale, pane Pacovský, zítra snídaně není.
Zítra je všední den.
Tak výjimečně.
Super.
Dobrou.
Tak dobrou noc.
Dobrou?
Ozzák má v břiše kilo feferonek, zdá se mu, že hoří.
Křičí ze spaní?
Ne, hasí ze spaní.
Dobré ráno.
Dobré.
A, vy už jste tady.
Už od pěti.
Co, oni tě vzbudili?
Ne.
Ozzák dohasil v půl pátý.
Ale když jsme přišli, ta košile jenom doutlala.
No a proč jste tu byli tak brzo?
Když bychom nevěděli, že snídáte, až když se probudíte.
A kdy vy snídáte?
No, když máma přijde z práce, společně se nasnídáme, ona jde spát a nám začíná denní program.
Většinou ale čekáme, než se rozední, abychom na to navlíkání korálků viděli.
Elektřina není zadarmo.
Tak dobrou chuť.
Dobrou chuť.
Au, co to máte za čaj?
Bývá horkej.
Čaj ne.
To je nějakej špinavej.
Jak se jmenuje ten hnědej čaj?
Černej, to je černej čaj.
Aha.
Nemoh bych dostat takovej ten studenej a průhlednej, co nám dává máma?
Přestaňte, ty si to vyfoukej a jezte.
Pro příště.
U nás se snídá až v půl osmý, večeře je mezi šestou a sedmou.
Kdy normálně chodíte spát?
Když se setmí, to už zas není vidět na korálky.
Ale ještě se přece před spáním můžeme dívat na měsíc.
Jo, ale ty máš za tu kouli s chemií teďka měsíc na 14 dní zakázaný.
Stejně teď couvá.
Takže jinak, spát budete chodit v 10 večer, když budete chtít, můžete se předtím u nás dívat na televizi.
Ty jo, ségra!
Když já mám teďka rozkoukanej ten měsíc.
Co jsem komu udělal, co?
Proč brečíš?
Proboha, Simona nedala tu modrou obálku vašemu tátovi.
Nebo babičce.
Když on už se u babičky dost často maluje.
No a táta, vždycky když by nás mohl hlídat, tak je na polární expedici.
Smůla, že jo?
Pardon, že jdu pozdě.
Byl jsem se zeptat na zdravotní pojišťovně, kolik člověk může dostat za pojišťovací podvod.
Víc než za vraždu?
Proč vás to zajímá?
Protože Simona leží v nemocnici se slepákem na cizí rodný číslo.
No teda.
I když...
Vlastně v její situaci to dává smysl.
No a co moje situace, ta vás nezajímá?
Tak za Ivu to přece platí stát.
No dobře, ale stejně je to podvod.
Neměl bych to nahlásit?
Pojišťovna na to už dokonce vyhlásila bonusprogram.
Snad bonusprogram.
Ne, bonusprogram.
Za každé udání dostanete multivitamin a křupky.
Ale Simona je přece vaše kamarádka.
Ona je prostě zvyklá, že jí vždycky všechno projde.
Ale já jí v tom pomáhat nebudu.
A kdo ji odtlačil na vozíku na sociálku, když si šla žádat o invalidní důchod?
No tak namluvila mi, že má vyvrtnutý kotník.
A kdo jí sehnal uniformu hradní stráže, když chtěla tramvajenku za polovic?
Dobře, blbě jsem si skočil na to, že jde na maškarní.
Ale s tím je konec.
Tomáši, děláte to přece i pro sebe.
Jak pro sebe?
Kdyby na to přišli a Simonu zavřeli?
Co děti?
Jasně.
Přinesli by mi červený dopis.
Přesně.
Irma, hosté jdou.
Pěkně vítám, pán veľkomožný.
Nazdar.
Ty tady někoho máš?
Ne, to je marketing.
Kdo?
No, taký figeľ, aby to tu nevyzeralo ako v opustenej krčme.
Co to bude?
No pivo, ale už tady mělo bejt.
Radanka, hostia sa sťažujú.
Prepáčte, momentíček.
Počkej, počkej, počkej, si, ona mi vždycky dělá čárku, až když mi nese pivo.
To je ale, abysme nezabudli.
Tak, už se to točí a už to tu je.
Nech sa páči.
Vždyť nemá míru.
To je slovenský politér, má méně.
A proč?
Menší štát, menší politér.
Aha.
Už si zase děláš čárku?
No, vždyť jsi mi to sám pověděl.
Aha, ano.
Tak na zdraví.
Aj na tvoje.
Tak sakra, řekl jsem v půl sedmý, ne?
Tak já pro něj skočím, no.
Dobrý večer.
Tak kde jste?
Čekáme na vás s večeří.
Super, bude večeře, i když bývá ob den.
Promiňte, pane Pacovský, my bychom si tu večeři radši nechali na zítra, abychom neměli na konci týdne hlad.
Jak hlad.
No, na týden jsou přece tři snídaně a tři večeře, tak abysme si to všechno nevybrali teď.
Jak tři snídaně, jak tři večeře?
A co oběd?
Ten je v neděli.
Ježíšmaria.
Nechte toho a pojďte jíst.
Tak Lexo, neblbni a pojď.
Ten pátek tě tak přeplácnu.
A v sobotu je v Harendu ochutnávka klobás.
Dobrý večer, prajem.
Tak jsme tu. Co tady děláš tak brzo?
Brácha, Simona je Simona, ale Horvát...
Ten sa dokáže, už tam gazda, postarat.
Představ si, točí tak rychle, že člověk dá 40 kousků za dobu, kdy normálně udělá tak 20, a ještě tě odvede domů.
Ty jsi vypil 40 piv?
No, a ani říznout jsem se nenechal.
Ozaj.
Tak s tátou máš nějaký limit, ne?
Na čo limit?
Keď má slinu, tak nechaj ho.
To je výčepák, co?
Jedna báseň.
Ale já mám se Simonou dohodu, že limit je 15.
No veď.
Robí to iba...
14 150.
15 piv, proboha, ne čtrnáct stovek.
To vravíte vy.
Dal jsem vám zľavu.
Pivo za 35 korun?
A kde je ta zľava?
Do každej päťdesiatej má zadarmo.
Ale vždyť jich vypil jenom čtyřicet.
Zajtra sa bude musieť viacej snažiť.
Jasně, brácha, klid, já to zvládnu.
Ale pro jistotu si dám znovu pár feferonek.
Dobrou chuť.
Simono, musíme si promluvit.
Co?
To vypadáš?
Pro jistotu.
Aby mi věřili, že je mi šestnáct.
Vypadáš jako maškara.
Ježíš, ty jsi sexist, to se teďka nosí.
No dovol.
Hraju, kdyby šel někdo kolem.
Ježišmarja, co když tě prokouknou?
V klidu.
Sehnala jsem si plyšáky, hodně brečím, furt mám v ruce mobil a nejím housky, abych nebyla tlustá.
A taky se učím správný slova.
Hele, zeptej se mě, jak bylo ve škole.
Jak bylo ve škole?
Cajk!
Zaplať pánbůh, že Iva takhle nemluví.
Tak ještě, že jsem tady já, jí by to už vůbec nevěřili.
Co chceš?
Měla bys promluvit s Horvátem.
S Horvátem se nebavím.
Nedrží limit.
Ozzák mě jenom za dnešek stál, co za týden.
Tak promluvíš s ním?
Cajk.
I když já nevím, co to znamená.
Ty jsi fosil.
Jakože jo, ne?
Říkej mi to normálně.
No tak jo.
Já to s ním proberu.
Stejně se tu má stavit.
Dík.
Vy jste otec?
Ano, Pacovský.
Tak řekněte své dceři, ať ty hračky na tu dětskou onkologii kouká vrátit.
No, Ivo...
Ivo!
Co?
Ségra, ségra, čum na to, zas opakujou ten film o tom pracím prášku, co vypadá líp než ten denní.
Neruš, dorůstám.
Jsou u vás doma ještě ty ploštice?
Už jenom Žanetka s Ivankou.
Vírka a Johanka někam odešly.
Ty jsi jim dala jména?
Každej si svý zvířátko pojmenuje.
Jak bych na ně jinak volala?
Jak voláš na ploštice?
No.
Žanetko, Ivanko.
A tak?
A ony jako přijdou?
To ne.
Chceš se na ně jít podívat?
Ne.
Tak proč ses na ně teda ptala?
Chtěla jsem se k vám schovat před Lexou.
Ale jestli je tam pořád Žanetka a Ivanka, tak trochu zůstanu tady.
Ty jo, teď tam dávaj něco s polívkou v pytlíku.
To bude určitě o kosmonautech.
No to je dost, že jsi tady.
Cajk.
Tati.
No co, vy mladí takhle nemluvíte?
Jo, ale ty takhle nemluv.
Jsem přeci fosil.
Ty jsi mě asi neslyšel.
Ty takhle nemluv.
No, no.
Mluvili jste s maminkou?
Jo.
A už je jí líp?
Úplně tam omládla.
Cajk.
Dobrý den, můžete mě prosím vás spojit na chirurgii?
Děkuji.
No.
Čus, tady Tom.
Volám kvůli Ivě Pacovský.
No, chodíme spolu do stejné školy.
Tomáši, co to děláte?
Momentík.
Volám do nemocnice a ptám se na Simonu jako její teenagerský kamarád, aby věřili, že jí je 16.
Dejte to sem, vás každý pozná, že jste úplnej fosil.
Jak to, že znáte ty jejich slova?
Občas jezdím tramvají, čekujte.
Čus, tady Máca, si chci zeptat.
Jak dlouho ještě bude u vás Iva ležet?
No nemusíte mi hned dávat čočku, její fotr mi dá číslo.
Dneska, jo?
Mrťa krušný.
Sjela buřtguláš, že tomu jejímu fosilovi dám echo.
Tak zdarec.
No, Marcelko.
Byla jsem krutopřísná, že?
To ano.
Teď už ji podezřívat nebudou a stejně jde hned po vizitě domů.
Tak já jedu.
Víte, tady sama zvládnete.
Jasně.
Cajk.
Tak dělej!
Ty instrukce od Simony sú napísané tužkou na obrúsku.
To sa nedá prečítať.
Točit pivo, keď je na schodoch.
A čo by robilo pivo na schodoch?
Když já jsem na schodech.
Já?
No, tak choď na ty schody.
A je to, přeskoč a toč.
A dneska chci českou míru.
Ať hej.
To mám tiež napísané.
Tak to má vypadat.
Co jsi takovej otrávenej?
Keď mě to nebaví!
Robiť všetko, ako je to napísané.
Všetko kreatívne mám zakázané.
Robiť čiarky navyše, točiť pod mieru, riediť pivo vodou.
To už vyzerá ako robota!
Já tě vlastně rozumím.
S takým somárom, ako si ty, by sa dokázali veci.
Ale všetko, čo mám povolené, je robiť čiarky, pokiaľ jich nebude 15.
No víš co, když tam napíš rovnou patnáct a začnem chlastat.
Možno, nie si taky somár?
No snídani měli taky.
Jak jako?
Snídani i večeři v jeden den?
Takže jsi mi je rozmazlil.
Hele, Simono, o tý tvojí výchově nechci mluvit.
Ale nemyslím si, že by jim to u nás nějak ublížilo.
Spíš naopak.
Včera se třeba Saša naučila sprchovat při rozsvíceném světle.
Blázníš?
Copak je elektrika zadarmo?
A navíc včera se měl sprchovat Lexa.
No ten si dal vanu.
Cože?
Tak já se na chvilku odskočím a ty mi z dětí děláš Rockefellery.
No dovol.
No jaký dovol?
No to jsi jim třeba mohl dát rovnou kapesný.
No dal.
Ale jenom dvě stovky.
Tak oni utratili dvěstě korun?
Ne, to určitě ne.
Saša si tu dvoustovku hned dala do rámečku a Lexu viděla správcová něco zahrabávat na zahradě.
Tak počkej, až půjdeš do nemocnice ty.
A ty si jako myslíš, že bych dal Ivu tobě na starost?
Jo, a komu?
Ozzákovi?
Počkej, to ti vrátím.
A jak jako?
Povolím Ivě u vás do Mejdán.
S kůlkami.
A alkoholem.
Tvrdým.
Horvát?
Simona!
Ty už jsi zpět?
Jak vidíš.
Pojď si dát pivo, dneska je to na Horváta.
Horvát?
15 čárek.
Chybí 30 piv.
Máme takovou akci, abysme ti přitáhli zákazníky.
No, tak to vidím, že se ti daří.
No, mě přitáhneš.
To si vypiješ?
No, už jsme to vypili.
Ten sud zaplatíš.
Ne, Simona, to je marketing.
Jestli do zítřka nepřineseš prachy, tak ti ukážu marketing.
A ven!
No toto?
Tak...
Simona, ja sa ti tu starám, o krčmu, zatiaľ čo ty si vyhrívaš po špitáloch.
Ruky, nohy si môžem dolámat a toto mám za to?
Servus.
Zdravím.
Brácha.
Jak to vypadá?
Jsou čtyři odpoledne.
Jo, a máme jakou akci.
Budeš mít akci zítra v obchodě.
Udělám patnáct čárek a budu se jeden chvíli starat?
Ne.
Marcelka ti udělá čárku za každou bednu, kterou vybalíš.
A jejich tam nejméně třicet.
Uuu, více.
Maminko!
Mami!
No, no, no.
Tohle jsme ti koupili z kapesného.
Hezká kytka.
Díky.
Máte účet?
Ano, máme.
Fajn.
Mami, představ si, že u Pacovských jedí každý den.
A v koupelně můžou otáčet i červeným kohoutkem.
Takhle.
Pacovský jsou taková zvláštní rodina.
Ale u nás, stejně jako u všech ostatních, jsou snídaňový a večeřový dny, pod červeným kohoutkem se pouští plyn.
No chcete snad vybuchnout?
To ne.
Když ta jejich voda byla taková příjemně teplá.
Z teplý vody je zápal plic.
No, to jste rychle zapomněli na to, jak je nám spolu dobře.
Nezapomněli, maminko.
S tebou je nám nejlíp.
Ty se nějak snažíš.
To by zas utekly nějaký brouci, co?
Už jsem je všechny pochytala, už byla jenom Žanetka a tu taky chytím.
Tak dobře.
A ty, Lexo?
Žádný bezdomovci?
Ne, mami.
Jo, jo, jednoho jsi chtěl vzít.
No, ale nevzal.
Moc smrděl.
Dobře, Lexo.
Nemáš náhodou ještě zakázaný ten měsíc?
No jo, ještě deset dnů.
Tak to ruším.
Můžeš se koukat.
Super, už začal dorůstat.
Myslím, že nemůže měsíc dorůstat, když to není kytka.
Ajo.
Tati.
No?
Kdybys někdy musel do nemocnice, pošli mě radši do děcáku.
Spolehni se.
Myslel jsi, že tě nenajdu, co?